PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Kašli na sluchátka!
Máme časovanou bombu.
Máme varovnou kontrolku.
Vytrhnem zástrčku a...
bomba už tiká.
Bomba už tiká.
Tik tak, tik tak.
Bomba už tiká.
Už jede.
Máme časovanou bombu.
Tik tak, tik tak.
Máme poplach.
Vypneme proud a...
Jedeme po ulici, po dálnici.
Jedem ve výtahu.
Studeným jak aligátor.
Teď mi trochu došly data.
Bojuju a osvěcuju.
Utahujem spony.
Atomový bomby, která tiká.
Tik tak, tik tak.
Máme časovanou bombu.
Máme poplach!
Vytrhnem zástrčku a...
Dobře.
Fajn. Vyzvednu tě po škole.
Dobře.
Mám tě ráda.
Dobře.
To zvládneš.
Dobře, tak...
Přijdu zase zítra.
Všechno si ještě projdeme.
Nemusíte...
Neříkejte, ať tam nechodím.
Dobře. Já jen...
Hele, nevím, co bych si bez vás počal.
Takže děkuju.
No, to zjistíme.
- Můžu mít tu čest? - No jasně.
Tak zítra.
- Kam s tím jdete? - No tak.
- Nechcete je jíst, že ne? - Chci štěstíčka.
Vy ne?
Nevěříte na astrologii, že ne?
Ano, a nestydím se za to jen proto, že vy ne.
- Jste typická panna. - Jasně.
Dobře.
V rodině máme tradici podávání doleva.
- Jo? - Jsme tu dva a levá strana není.
- Dobře. - Prosím.
Pardon, mám...
se štěstíčky takový zvláštní vztah.
Moje žena...
mi jedno dala na první schůzce
a byl to takový náš zvyk.
Víte?
Nechali jsme si ho a když byla v nemocnici,
dostala to samé.
Brali jsme to jako znamení.
Že všechno bude zase fungovat.
S ní, s rakovinou, s námi.
Chtěl jsem být pozitivní, víte?
Nedošlo mi, že nejsou vždycky pozitivní,
a že se dají číst různě.
A co se tam psalo?
„Tvoje štěstí se změní.“
A změnilo.
Do měsíce umřela.
Já...
- Promiňte. Nemusíte to otevírat. - Ne.
Neotvírejte to.
Kéž byste mě nedohnala do situace, kdy to otevřít musím.
Nejen to. Určitě předpoví, jak dopadne zítřejší sezení a...
Tady. To je...
Pozdě.
Dobře.
Je prázdné. To se stane.
To se stane.
Panebože.
Vy těm blbostem fakt věříte, co?
Chcete znát to moje?
Ne, nechci vědět...
„Váš přítel dostane dobré zprávy.“
To se nedá číst jinak.
Lžete. A dost špatně.
Za tohle přijdete o licenci.
Naprosté váhy.
Zavolám vaší radě na sociálku
a řeknu jim, že...
S klienty mi to jde a podporuji je.
Ale já už váš klient nejsem, víte?
To tedy vím.
To je práce.
Možná dobrá zpráva.
- Tak zítra. - Mějte se.
Děkuju.
Mariso, všechno v pořádku?
Je trochu pozdě...
Co?
NELLIE
Sobota.
Jedinej den, kdy je trochu klid.
- Ahoj. - Ahoj.
Jsi připravený?
A scéna!
Nepočká to, než si dáme kafe?
Já už kafe měla.
Jdeme na to.
Bereš ten program UCLA jako pro nebo proti?
Obojí.
Pro,
protože jsem od smrti své knihy nic nového nevymyslela,
takže mi to může hodit, dokud nevymyslím, co dál.
Nebo u toho zůstaneš, protože na postgraduálu se neschováš.
A proti,
chtěla jsem se na postgragudálu schovat.
Nevím, co chci.
Proto nás nutíš dělat ty seznamy.
S čímž jsem souhlasil, když jsem byl opilý.
Opilý nápady jsou nejhorší.
Proti je, že tomu obětuju další dva roky života.
Vždycky můžeš skončit.
To tam nemusím ani začínat.
- To nedává smysl. - Jo, ale není to fajn,
mít na další dva roky plán a vědět, co budeš dělat?
To je pro, ne?
To jsi napsal?
Práce v získávání financí je přece...
Je to placená práce.
Jo, ale víš...
Není to stejné jako chodit na postgraduál.
Konzervatoř v Silverlake je nezisková
a moc proti tam není.
Díky tomu...
bych využil svůj talent, což je fajn.
A nemusel bych makat v restauraci,
polepšil bych si,
ale taky bych chodil do práce od devíti do šesti
a neměl bych čas na svoje věci.
- Jo. - Díky.
Ale další pro jsou:
práce pro kamaráda.
To je fajn.
Mohl bych bokem učit hru na klavír
a našli bychom si lepší byt než ty, na které se díváme,
přestavěné garáže s kobercem na stropě,
aby se strop nepostříkal krví?
Nebo můžeme zůstat tady.
Stejně už bydlíme sami.
Kdy byl Dante naposled doma?
Když se tu schovával jeho kámoš.
- Kdo? Arthur? - Jo.
Jo, to bylo divný.
Ale když se odstěhujeme, tak Dante musí taky, ne?
Sám nezaplatí nájem.
Tak se odstěhuje.
Stejně je většinou jinde.
Mysleme radši na to, co chceme my, než na to, co chce on.
Na tom ještě pracuju.
No...
Viděli jsme osm bytů.
Jo.
Máme dům v Glassell Parku,
garsonku v bývalé zvířecí nemocnici v Atwateru.
Říkalas, že bungalov v Echo Parku si nemůžeme dovolit.
Nemůžeme, ale stejně se tam podívejme.
Proč?
Ať máme cíl?
Společný sen?
Společný sen.
Dobře.
Proč jsme sem chodili?
Já vím.
- Mám to stejně. - Je tu i piáno.
Je na verandě, ale stejně.
To tu nezůstane.
Stěhováci ho ráno nepobrali, ale vrátí se pro něj.
Má kolečka. Můžem ho shodit z kopce.
Má dva pokoje, jeden pro nás a jeden jako studio.
Ty můžeš hrát a já kreslit. Je to dokonalé.
Nebo do jednoho
budeme schovávat příkazy k exekuci,
protože si to tu nemůžeme dovolit.
Podáme žádost, nabídneme méně a napíšeme osobní dopis.
Zlato, rozhlédni se.
Všichni tu mají značkový sluneční brýle.
Osobní dopis nezabere, pokud náš agent neřekne,
že tu natáčíme sitcom.
Můžu říct mámě.
Jo, dobře.
Takovou laskavost už jí nikdy nesplatíme.
Můžu vzít tu práci.
Můžu říct mámě.
Musela bys jí říct, že jdeš na postgraduál.
Jo.
O nic nejde, ne?
Něco takového jsme vždycky chtěli.
Že jo?
Podáme o něj žádost.
Stejně ho nedostaneme, takže je to fuk.
Ale polib mě, protože té realiťačce se líbíme
- Zavolám ti, až skončím s tátou. - Dobře.
- Děkuju. - Není zač.
Jaké je to u Polly?
Nevím. Jako ona.
Takže samé...
chytače snů a zvonkohry
a v koupelně mýdla ve tvaru kamení
a kulturně nevhodné suvenýry nebo...?
Je to okouzlující. Ne.
Je to tam hřejivé a útulné.
Volnomyšlenkářské.
Asi půjdu na postgraduál.
To pasivně agresivní „ou“ máš od mámy,
nebo ona od tebe,
nebo jste to vymysleli spolu?
Tenhle zvuk vydávám, než vymyslím opravdovou odpověď.
Tak co myslíš?
Myslel jsem, že chceš víc, zlato.
Že chceš parádní život.
Mám parádní život.
Je to 26 let.
Žilas do 20 mil od tvých rodičů.
To přece nic nevypovídá o tom...
Nechci, abys měla pocit, že se musíš usadit.
Myslím, že se lidé musí rozhodnout a já nemůžu mít všechno.
Máš to aspoň zkusit.
Ne?
Jedeš někam?
Ne. To je můj nový.
Starý mi sebrali ve vězení.
Haló.
Rebecca Shermanová chce Eleanor O'Brienovou.
Dobře.
- Vydržte. - Tati.
Spojím vás.
Jak se máte?
- Něco pro vás mám. - Zdravím.
Já...
Znáte Lily Leemanovou?
Ano, psala dětské knížky o chůvě?
Au pair.
Lily už zemřela a sérii dělá její dcera.
Ilustrátorka Mary ještě žije,
ale v 90 letech už je nemocná.
Hledají ilustrátorku, která bude malovat jako Mary.
Většina lidí to odmítne.
Je za to paušální mzda, nárazová práce a nemůžete o tom nikomu říct.
A je to v Connecticutu,
kde bydlí ta dcera Adelaide.
Má dům pro hosty, ale varuju vás, je taková svá.
- I proto to lidé odmítají. - To je...
Dáte mi do večera vědět? Musíte mi udělat zkušební ilustrace.
Dobře. Jo, to můžu.
Bezva.
Jsem v Chicagu,
tak je pošlete do pěti vašeho času, to je u nás konec dne.
Dobře.
Vrhnu se na to.
Děkuju.
To je...
Povíš mi, co se stalo?
Jsi v pohodě?
Jo.
Já nevím.
Co když máš pravdu?
- Co když jo? - Co když máš pravdu?
- Co když jo? - Co se stalo?
Musím jít.
Pak ti zavolám. Mám tě ráda.
Dobře.
Do háje.
Haló?
Tomu neuvěříš.
Máme ten dům.
V Echo Parku, dostali jsme ho.
O 250 levněji, jak jsme chtěli.
Jeden z majitelů je učitel hudby.
Přečetl si můj e-mail a dali nám zdarma i piáno!
Volal jsem Kehinde.
Vezmu tu práci na konzervatoři. Fakt se to děje!
Kde jsi? Musíme slavit!
Proč nejsi nadšená?
Možná zjistíš,
že žiješ v boudě.
A najdeš se
na druhé straně světa.
A možná se najdeš
za volantem velkýho auťáku.
A možná se najdeš v krásným domě.
S krásnou manželkou.
A pak se sebe ptej,
no jo,
jak jsem se sem dostal?
Očividně nedokážu čelit faktům.
Jsem napjatá a nervózní a nikdy si neodpočinu.
Nemůžu spát, postel mi hoří.
Nesahej na mě, jsem jak živej drát.
Psycho vrah.
Qu'est-ce que c'est.
Mnohem líp.
Uteč, uteč, uteč!
A sama sebe se ptej.
Jak to udělám?
A sama sebe se ptej.
Kde je ten velkej auťák?
A sama sebe se ptej.
Tohle není můj krásnej barák.
A sama sebe se ptej.
To není můj krásnej manžel.
Psycho vrah.
Qu'est-ce que c'est.
Mnohem líp.
Uteč, uteč, uteč.
Začneš konverzaci a ani ji nedokončíš.
Hodně mluvíš, ale nic neříkáš.
Když nemám co říct, tak mlčím.
Řekni to jednou, proč to opakuješ?
- A dny plynou dál. - Psycho vrah.
Voda mě drží dole.
- Dny plynou dál. - Psycho vrah.
Voda proudí v podzemí.
- Zpátky do oceánu. - Psycho vrah.
Do tichých vod.
- Pod skály a kameny. - Psycho vrah.
Voda je v podzemí.
- Dny plynou dál. - Psycho vrah.
Voda mě drží dole.
- Dny plynou dál. - Psycho vrah.
Voda proudí podzemím.
- Do oceánu. - Psycho vrah.
Peníze došly.
- Jednou v životě. - Psycho vrah.
- Voda v podzemí. - Qu'est-ce que c'est.
- Jako vždy. - Psycho vrah.
Stejně jako vždy.
Stejně jako odjakživa.
Těhotná.
Znovu.
Jo.
Potrat mi očividně nastartoval cyklus.
Já nevím.
Nechceš si sundat ruce z obličeje?
Mám ruce na obličeji?
Tak co chceš dělat?
Ne kvůli mně nebo kvůli nám,
ale kvůli sobě.
Půjdu na postgraduál.
Dítě si necháme.
Budeme mít dům našich snů.
Budeme mít všechno.
Lekce rodičovství?
JOANNA
Dvanáct plus dopis pro učitele.
Výplatnice?
Dvanáct s dopisem od šéfa, kde říká,
že jsem příkladný zaměstnanec.
I když se časem ukázalo, že máme různé názory na vesmíry.
- Jeden vesmír. - Jsou dva.
Takže je mezi námi konec.
Asi vás budu muset...
později přesvědčit.
Spal jste vůbec?
Ne. Dělal jsem něco do práce,
abych si mohl vzít volno,
a musel jsem učesat to prohlášení.
Co říkáte?
Přišla jsem moc brzy.
Měl jste ještě spát.
Ne. Stejně bych nespal.
To jsem celý já.
I jako malý jsem nespal před koncertem
nebo recitálem.
Nebo před svou svatbou.
Vlastně jsem nespal šest v nocí za sebou
a říkal si, jestli ona přijde.
Říkal jsem si...
jestli bude mít někdo námitku.
Nestalo se to.
To si musím poslechnout.
Jo, no...
Někdy vám to řeknu.
Málem bych zapomněla.
Přinesla jsem vám něco,
co se k vám hodí.
„Nic jako štěstí neexistuje.“
To je moc hezké, ale...
dá se to číst dvěma způsoby.
To je na tom zajímavé, ne?
Když jsem přišla poprvé, řekl jste mi, že každá píseň je o lásce.
O různých typech lásky.
Všechno má vždycky dvě strany.
Víte co?
Já to tak nevidím.
Přesně.
Taky pro vás něco mám.
Tohle.
Protože bez vás
bych se nikdy tak daleko nedostal.
Dominik dorazí za pár hodin,
tak se radši připravte a já projdu ten váš dopis.
Je šest ráno.
Mohu tě obejmout?
Už jsme skončili?
A musíme?
Myslela jsem si,
že už je po všem.
Myslela jsem si,
že to vím jistě.
Myslela jsem si.
Že už je po všem.
Myslela jsem si,
že to vím jistě.
Myslela jsem si,
že už je po všem.
Myslela jsem si,
že to vím jistě.
Myslela jsem si.
Že už je po všem.
Myslela jsem si,
že to vím jistě.
Že to vím jistě.
Že to vím jistě, co chceš.
Ale je pozdě.
Snažit se přinést barvu lásky.
To totiž nevyjde.
Myslela jsem si,
že už je po všem.
Myslela jsem si,
že to vím jistě.
Myslela jsem si,
že už je po všem,
myslela jsem si,
že to vím jistě,
myslela jsem si,
že už je po všem.
Myslela jsem si,
že to vím jistě.
Myslela jsem si,
že už je po všem.
Myslela jsem si,
že to vím jistě,
myslela jsem si,
že už je po všem.
Je to v pořádku?
- Jo. - Chce to upravit?
- Ne, je to hotové. - Paráda.
DANTE
Takhle se teď oblíkáš?
Nová nóbl práce.
Za pár hodin máme jednání, takže...
Do prdele.
Jsi připravený?
Jo.
Znáš to, sedíš v místnosti,
banda lidi mi vykládá, proč můžu nebo nemůžu být tátou,
snažíš se nikoho nepraštit.
Jsi prostě v podmínce.
Jako já.
Sedneš si tam,
ukážeš jim, že jsi jeho táta
a dostaneš ho zpátky.
Myslel jsem, že tě dneska pustí.
Poldové se přišli zeptat,
kdo mě zmlátil.
Kdybych jim to řekl,
přiznal bych, že k nim patřím.
Mohli by mě znova zašít.
To je fuk, že jsem oběť.
Porušil jsem podmínku.
Nebyl jsem připravený.
Hele, D.
Možná bych...
Možná bych měl ještě sedět.
Chlapi to říkali, že je to lepší...
uvnitř než venku, protože věděli,
- že nejsou připravení. - To není pravda.
Kdybych byl připravený, hned bych se na ně vykašlal.
A pustil Dee, aniž bych si na ni...
aniž bych si na ni dělal nároky.
Nestaral bych se, co si o mě lidi myslí.
Víš, víc by mi záleželo na tom,
co si myslím o sobě.
Jo, ale komu se to povede?
Tobě.
Ty jsi Sam.
Tys dokázal věci, které my ne.
Dům na předměstí.
Holku tvých snů.
Já nemám...
nic z toho.
Ne ty...
Tys ještě neskončil.
Nemůžeš jít dvěma směry najednou.
Musíš si vybrat.
V mém světě je nejdůležitější Barry.
Musíš žít svůj sen pro svého syna.
Jak jinak si on splní ten jeho?
Jak já si splním svůj?
Přiveď mi zpátky synovce.
A ty dál sni.
Třeba mu řekni, že jeho táta bude jednou slavný.
Řekni mu to sám, jo?
Jo... to udělám.
To udělám.
Musím za svým právníkem.
Stavím se večer.
Fajn.
Splnil jste všechny jejich požadavky.
Chodíte na lekce rodičovství, na terapii, navštěvujete Barryho.
Sociálka nemá důvod zpochybňovat vaše rodičovská práva.
Jak to odpoledne proběhne?
Sedneme si s vaší tchyní, dohlížiteli,
právníky ze sociálky.
Svou práci jste odvedl, teď je řada na mně.
Vytvořím narativ,
že pro Barryho jste nejlepší vy.
Nemusíte tvořit narativ. Je to pravda.
- Same... - To nic.
Chápu. Je to jen termín.
Ukážu jim, že došlo k podstatným změnám
ve výchově vašeho syna.
Váš bratranec je pryč.
Není pryč.
Stěhuje se zpátky.
Danteho odstěhování je hlavní důvod pro Barryho návrat.
Eliminovali jste tím největší ohrožení.
Mám to pod kontrolou.
Já se o syna doma postarám.
Policie vyšetřuje útok na Danteho jako zločin gangu.
On ke gangům patřil, to víme.
Podle nich to není člověk, co se provinil jednou,
ale opakovaně.
Neudělal nic špatného.
Ani tehdy ani teď.
Vrací se domů.
Domovník může vyměnit zámky.
Šlo by to, když klíče dostanou jen schválení opatrovníci.
Je to jen nápad, ale snad to vyjde.
- Nebo... - Nebo?
Další nebo?
Margot.
Dostala práci.
- Jak to víte? - Mluvila o tom Stella.
Chtěla jsem vám to říct pak, ale prosím. Podívejte se.
Nabídli ji minisérii od HBO.
Zatím ji nepřijala.
Nemůže si chtít nechat Barryho
a pak zvažovat práci, kterou si nemůže vzít.
Máme nutit Margot, aby si vybrala mezi Barrym a prací?
Není to špatné.
Skočím si to ověřit.
Sejdeme se ve čtyři na jednání.
Vy z toho nemáte radost?
Víte, něco...
Něco jsem vám neřekl. Chtěl jsem vám to říct, později, ale...
pokud víte vy o Margot, určitě to ví ona o mně.
Co o vás ví?
Včera mi volali.
Marisa z vydavatelství, pro které jsem hrál, mi sehnala práci.
Marisu znám, jo.
Je v týmu se Santigold.
Santigold je...
Znám ji.
Moc toho o mně nevíte.
Ne, promiňte.
Zahráli jí moji písničku a líbila se jí.
Co?
Schůzka se povedla a ona chce, abych jí napsal nové album,
ale příští rok jede na turné a já bych musel s ní.
Uvědomte si, co jste mi právě řekl.
Oblíbená umělkyně s vámi chce spolupracovat.
Ale nemůžu zakázat Margot vzít si práci mimo město
a pak udělat to samé.
To nemůžete.
Kdo Barryho vyhraje, musí zůstat.
Ale to, co se stane, za vás rozhodne.
Za oba.
Já bych tu práci odmítl, kdybych věděl,
že mi ho pak vrátí.
Bože, já...
já ho chci zase uspávat.
Víte?
Chci zakopávat o jeho boty.
Bát se, jestli nám nedošlo mlíko.
Bát se, jestli se ve škole učí
a kde najdeš nejlepší pokémony.
Hele...
Budete tam pak, že?
Jo, budu v kanceláři.
Ne.
Jestli budete tam?
Pro mě?
Vždycky tu pro vás budu.
Ahoj, Same, Annette.
- Tati! - Nazdar, kluku!
Bože.
Co to máš proboha s vlasy?
Má babička všechno, co potřebuje?
Babička to zvládá.
Chtěla jsem ho vzít ostříhat.
Jo? Kam?
- Do salónu. - Černýho?
Vše je v pořádku.
- Nehádejte se. - Nehádáme.
- Kdy můžu domů? - Nevím.
Pojďme dovnitř, jo?
Můžu mluvit minutku s...
Barry, tys mě kousl?
- Ne. - Barry?
- To bolí! - Já chci domů!
Chci domů! Hned!
Možná půjdeš.
Já chci domů! Ne s tebou! Já chci domů!
- Jsme připraveni. - Babička a táta
si teď půjdou popovídat, ano?
Proč nemůžu domů?
Doma bylo všechno v pohodě!
Já chci jít domů!
Dobře.
Tato schůzka je posledním krokem před soudem,
kde můžete zcela přijít o rodičovská práva.
Dnes musíme zabránit, aby k tomu vůbec došlo.
Začneme s vaším zaměstnáním, pane Hughesi.
Sam pracuje na plný úvazek jako výkonný asistent
viceprezidenta hudební společnosti.
Mám o jeho práci zprávy od šéfa i od HR.
Je to příkladný zaměstnanec.
Zůstaneš v téhle práci a nepojedeš na turné?
Jaké turné?
Sam včera dostal nabídku jet na turné se slavnou hudebnicí.
Po takové práci toužil, už co potkal mou dceru. Před devíti lety.
Špehuješ mě?
Na to mám právníky.
Nejsem na turné, ano?
Jsem tady a starám se o svého syna.
Ale zase se vzdáš toho, co jsi vždycky chtěl,
když ani nemusíš.
Barry je v bezpečí.
Je šťastný s lidmi, kteří ho milují.
Má příležitosti.
Nechceš se chopit té své?
Odmítneš HBO seriál, pokud si ho budeš moct nechat?
Jo.
Taky o tom vím.
Nebo ho vychová Lourdes,
stejně jako Eleanor?
Práci odmítnu, pokud si budu moci Barryho nechat.
Takže tobě nevadí vykašlat se na své sny?
Já si je splnila.
Ty máš pořád čas.
Jak si je mám splnit, když se mnou nebude on?
Nemohu ráno ani vstát.
Vím, že ty taky ne.
Vidím... vidím ji.
Když se probouzím, když jdu spát,
když vidím tebe.
A ty ji vidíš, když vidíš mě.
Já už si svoje sny nesplním.
Ne doopravdy.
Chci jen svýho kluka.
On je jediný sen, který mi zbyl.
Nic z toho by se nestalo,
kdybys přijal mou nabídku pomoci.
Co by si z toho vzal můj syn?
Že o něj táta nepostará?
Že ho miluješ a uděláš pro něj cokoliv.
Já se o Barryho postarám.
Ty mu nemůžeš mu dát všechno.
Svět tě nevidí stejně jako vidí jeho.
Vím, že ho miluješ,
ale určitou realitu nemůžeš napravit penězi.
Aha, nejsem černá.
Ale zato jsi desítky let ignorovala vlastní původ.
- Pane Hughesi... - Pardon, ale je to pravda.
Takže má bydlet vedle nějakých gangsterů, aby vnímal
- svůj původ. - To netvrdím.
Bydlí Dante pořád vedle?
Ano, ale máme plán...
Máme prohlášení od dohlížitele pana Mendozy,
že se vrátí do věznice, kde dokončí
- svůj trest. - Počkat.
Same, co to znamená?
Pardon, můžeme...
Můžeme...
Co se stalo?
Už je konec?
- Vědělas o Dantem? - Co?
- V pět ho vyzvedávám. - Vrací se do vězení.
- Dokončí trest. - Cože?
Co jsi mu řekl?
Vím, žes za ním ráno šel.
Řekl jsem, ať se vrátí domů, jasný?
Měli jsme plán.
Já to po něm nechtěl.
Tak jak ho to napadlo?
Same!
Pořád jsi chtěl, aby byl pro tebe dost dobrý,
ale kdy budeš dobrý ty pro něj?
Annette.
- Annette. - Zkontroluj Elin pokoj.
Minulý týden si tam hrál s barvami.
- Margot? - Ne, je někde v domě.
Margot!
Najdeme ho, ano?
On...
Po stříhání mu dělala svačinku
a zmizel z pokoje, ale vím, že je...
Margot.
Same, on utekl.
FINÁLE
Datum narození a číslo pojištění?
Zaplatím ti to.
Na to zapomeň.
Kam jsi chtěl jet?
Bral jsem svoji paní na dovolenou.
- Ona ví, že na to nemáte. - Řekl jsem, že je to za body.
Škoda, že ne vaše. Zavolejte si o datum soudu.
Proces už znám.
Co to bylo za body?
Členství v AAA.
Měly brzo vypršet.
- Nikdo by si nevšiml. - Ale někdo ano?
Jo, jeden důvěryhodnej kolega. Kruci.
Proč to máme vždycky tak těžký?
Já to těžký nemám.
Nejsem jako ty, Franku.
Nežiju s tím, že si všechno zasloužím.
Fajn.
Tak jdeme.
Vezmu tě domů.
Udělej mi laskavost.
Neříkej jí o tom.
- Něco vymyslím. - Který o tom nemám říct?
Nechci, aby to Nellie věděla.
Ne, když už je tak blízko svému cíli, ano?
Jako postgraduál?
Postgraduál?
Ne, práce.
Pracovní nabídka.
Co to má znamenat, Franku?
Takový můj povzdech. Vezmeš mě domů?
K Polly?
Jo, jdeme.
Ahoj, co děláš doma?
- Ahoj. - Ahoj.
Dělám výzkum.
- Panečku. - Podívej.
- To jsme ti četli v šesti letech. - Jo.
- Kde jsi to našla? - Ve skříni.
Je to divočina,
protože kresby začínají otevřeně
a nejsou tak literární jako později, ale nevím.
Jako malá jsem nechápala, jak jsou krásné.
- Jsou krásné, že? - Bývaly tvoje oblíbené.
- Pořád jsi je malovala. - Vážně?
Co se děje?
Já nevím.
Mám takový pocit...
že vždycky, když do sebe všechno zapadne,
tak se objeví něco nového
a já nevím, kam to patří a...
Já nevím, jak to všechno udělat, a přitom chci dělat všechno.
Jde o tvůj postgraduál?
Částečně ano,
ale už mi to nepřijde jako špatný nápad.
Chápu, proč jsi chtěla, abych tam šla.
Ale když si představím svůj život za pár let,
je toho tolik...
tolik věcí, co chci dělat,
a nevím, jak mám vědět, které se věnovat nejvíc.
Teď.
Tvoje babička říkala jednu věc.
Jedinou, kterou mi říkala španělsky.
Bylo to...
Hubo más tiempo que vida.
Hubo más?
- To neexistuje. - Špatný čas?
Hay. Hay más.
Jo, hay más.
Znamená to:
Času je víc než života.
Čas pokračuje, ale život ne.
A ani jedna z nás tu jednou nebudeme,
takže co je důležité teď?
Jasně.
Co si chceš splnit teď?
Já se tím snažím řídit,
ale vždycky to nejde.
Jo.
Má to něco společného s tvou knihou?
Kniha je mrtvá.
Někdo už napsal podobnou.
- Jak je to možné? - Přesně.
Vždyť byla jenom tvoje.
V roce 2012
podobné znamená stejné.
Já nevím.
Četla jsi ji?
Neřekla jsem ti to, protože ses na mě tehdy zlobila.
Ale ano, četla.
A byla nádherná.
A byla...
významná.
To je špatný čas.
Je významná.
Pořád existuje.
Kolik je hodin?
Skoro pět.
Proč to vůbec děláš?
SAM: SEJDEME SE U NÁS DOMA?
Same?
Jednou
si postavíme dům na kopci.
Ty a já.
Zářivý a nový.
Domov jen pro nás dva.
A budou nám říkat,
ti dva, co bydlí na kopci.
Jednou
přidáme křídlo nebo dvě.
Věcičku nebo dvě.
Něco přestavíme.
Jako každá rodina.
A budou nám říkat
rodina, co žije na kopci.
Z verandy budeme mít výhled
na louky zelené.
Takový výhled,
který chce být viděn.
- Kde je? - Vzadu v domku.
Díky za zavolání.
A až děti vyrostou a opustí nás...
Sedm, osm, devět, deset.
Budeme se dívat na ten stejný výhled.
Jen my dva.
Nellie a Sam.
Kteří bývali Jack a Jill.
Kterým se říkalo...
kterým se navždy bude říkat...
ti dva, co žijí na kopci.
Jedenáct, dvanáct, třináct,
čtrnáct, patnáct, šestnáct...
Barry.
Jak ses sem dostal?
Počítám a pořád to nefunguje.
Není mi lépe.
Přišel jsem domů...
a není mi lépe.
Já vím.
Ne, to teda nevíš.
Vím to, zlato.
Sedm, osm, devět...
Devět, deset...
jedenáct...
dvanáct...
Proč počítáš se mnou?
Protože můj syn utekl.
A mě to vyděsilo.
Bál jsem se, že si ublíží.
A rozrušilo mě to.
I babičku.
Rozrušilo nás to,
ale možná když budeme všichni počítat,
tak to pomůže.
Neutekl jsem. Přišel jsem domů.
Ale my tu už nebydlíme.
Máma tu pořád bydlí.
Říkal jsi, že máma s náma zůstane,
ale já už ji nevidím.
Už si ani nepamatuju, jak se dělá malíčková přísaha.
Víš, když mě vzala za ruku
a zahákli jsme malíčky?
Takhle.
Takhle?
Pojď sem.
Přišel jsem domů a chtěl jsem si vzpomenout...
Ale to nejde.
Já už si ani nepamatuju na její hlas.
Proč si to nepamatuju?
Kamaráde. Barry.
Nemusíš si pamatovat, jak vypadala,
ani jak mluvila.
Musíš si pamatovat, jak ses u ní cítil.
Protože to se neztratí, jen se to zvětší.
Panebože! Co to děláš?
Jednou.
Vím o té nabídce práce.
Chtěla jsem ti to říct.
Možná.
Proč jsi to chtěla odmítnout?
Protože je to daleko a je to špatně placené
a nebudeme spolu na Vánoce.
Jsem těhotná a kreslila bych to za někoho jinýho.
Rozhlédni se. Podívej se na nás.
Podívej, co tu budujeme.
- Nechci o to přijít. - Já nikam nepůjdu.
Je to jen dům.
Zůstane tu, ale tvoje příležitost...
Ano, ale musíš se rozhodnout a nemůžeš mít všechno.
Nemůžeš, ale...
potřebuješ toho akorát.
Potřebujeme toho akorát.
Sny našich rodičů umřely,
protože se až moc snažili,
ale my můžeme snažit mít toho aspoň akorát, ne?
My rozhodujeme, co je možné, a pak si za tím jdeme.
Ale jsou jiná města, to je jiná realita.
Realita je jen jedna.
Jen se v ní střídáme.
Já sním, ty čekáš.
Vezmu práci v konzervatoři.
Budu šetřit, abychom na ten dům měli...
jednou.
Bude to náš...
sen. Na chvíli, víš?
Společný sen.
Budeme šťastní tak akorát,
protože my dva, El,
si stačíme.
Přeložili jednání na zítřek.
Annette tentokrát pohlídá Barryho v Joannině kanceláři.
Dobře.
Margot, takhle to dál nejde.
Já vím.
Nemůžeme se pořád předhánět, kdo z nás je lepší,
když ve skutečnosti
on potřebuje oba.
Jak by to vůbec vypadalo?
Oba budeme odmítat příležitosti,
dvě školy, ty mě nesnášíš za to, co mu dávám,
a já tebe za to, co mu nedáváš.
Já nevím.
Přestaňme to brát tak, že si musíme vybrat.
Nemůžeme to vyřešit společně?
Potřebuju tvou pomoc.
Promiň, že mi to tak trvalo.
A já potřebuju tvoji.
Protože ty mu dáš věci, které já ne,
a...
protože ona mi hrozně chybí.
Nechceš jet večer k nám domů?
Vymyslíme plán, zítra ho řekneme sociálce,
a pokud mí právníci budou souhlasit,
třeba to vyjde.
Uvažoval jsem, jak je každá písnička o lásce.
Už ale ne.
Teď přemýšlím proč.
Všechny jsou o lásce.
Dáte náhodné přehrávání
a každá písnička je o nějaké lásce,
ale proč to tak je?
Proč všichni pořád zpíváme o lásce
v různých obměnách?
Jsme beznadějní romantici?
Nemáme představivost?
Jsme posedlí?
Nebo prostě nikdo nesedne za klavír
a nevezme kytaru, aby cítil.
My pořád něco cítíme
a musíme to dostat ven tak, jak umíme.
Piš písničky.
To cítění je v nás,
ať jsme mladí, staří, bohatí nebo chudí.
Nevypadáme stejně, nemluvíme stejným jazykem,
nezažíváme ve stejnou chvíli to samé.
Ale všichni milujeme.
Každý z nás.
A jsme milováni.
Nejde o to, jak je každá písnička o lásce.
Jde o to proč.
Protože o čem bychom zpívali
bez lásky?
A to je nejdůležitější.
V tom to všechno je.
Měj se, kámo. Buď hodný.
Děkuju.
Užij si to.
To je pro tebe.
Já už to nepotřebuju.
TVOJE ŠTĚSTÍ SE ZMĚNÍ
Mám to nejdivnější deja vu.
Nebo jsem smutná, že odjíždíš.
Vrátím se.
Celý březen budu s ním.
Mezitím se o něj postarám.
Tak zpívejte.
Ze smutku, z radosti, z víry,
ale zpívejte.
Otevřete ústa a dejte písni svobodu.
Já to vezmu.
Dobře.
Tak ahoj.
Ahoj.
Protože každý z nás má soundtrack.
Stejně osobitý jako otisk prstu.
Definuje, kdo jsme,
a vypráví příběh, že jsme milovali,
lásku ztratili
a snad ji znovu najdeme.
Dobře.
Jo, to je určitě pravda,
- každý má svůj soundtrack. - Jo.
Jaký je váš?
No, já vás s ním nechci zdržovat.
Zdržovat mě! Proto tu jste!
Jak se jinak poznáme?
Dobře.
- Dobře. - Zahrajte mi něco.
Ale musíte mi říct,
co pro vás každá ta písnička znamená.
Dobře.
Kde začít?
První skladbou.
Dobře.
Má jméno?
Jo.
„Nellie a Sam.“
Dobře.
Tak hrajte.